...och det här är en hyllning till livet!
Och det här säkerställer en sant mänsklig framtid!
Vad heter du?
Gå ut, det är för rökigt här.
Det är en pojke i buren.
-Pojke? -En riktig pojke, inlåst i buren.
-l fållan? -På fängelsestället.
Har vi nån kamera vid svinstian? Jag vill se vad det är hon menar.
-Vad letar du efter? -Amanda såg en pojke.
-Hur visste du det? -Nallen berättade det.
Vill du vara snäll och stänga av mina smärtmottagare?
Varför gör de så här?
Historien upprepar sig. Det är blodets och elektricitetens ceremoni.
Så fort de får tillfälle skrotar de oss-
-så att vi blir färre och de fortsätter att vara i majoritet.
Är min tid redan ute? Adjö med er.
Skydda mig. . . !
Skydda mig. . .
Har några barn anmälts försvunna?
Hörru, grabben!
Vad heter du. . .? Jag bits inte.
Kom hit så jag får titta på dig.
Jag ska inte göra dig illa, bara titta.
-Du är en maskin. -Jag är en pojke.
-Är han en leksakspojke? -Jag heter David.
Omöjligt.
Jag fungerar ju fortfarande, fast lampan är trasig.
Min lampa lyser inte, jag hade sönder den.
Farväl, David.
lngen tillverkar väl barn. Det är ju meningslöst.
Det kan vara ett beställningsjobb, låtsasbarn till nån rik fegis.
Jag är ett beställningsjobb. Årets meka i ''Time'' för 75 år sen!
Nej, det här är ett förstklassigt jobb, nån har lagt ner mycket kärlek.
Du är unik, vet du det?
-Vem har gjort dig? -Mamma.
Mammas-mage-fabriken, va? - De vill vara människor.
Tillverkaren. Serve US, EZ Living, Robiville, Simulit, Cybertronics. . .
-Monica är min mamma. -Kan vi talas vid?
Ska han inte vara med?
Nåt så originellt skrotar man bara inte!
Originalitet utan syfte har inget värde, men pengar tycks vara ert huvudsyfte.
-Vad ska ni använda honom till? -Nåt passande: Nöjesbranschen.
Det var tur att jag mötte dig!
-Släpp honom! -Jag försöker.
-Nej, skydda mig! -Som ni vill.
Mina damer och herrar, pojkar, flickor och barn i alla åldrar.
Vad ska de hitta på härnäst?
Se här! En lillrobot, en leksak, en levande docka.
Och vi vet ju varför han tillverkats.
För att stjäla era hjärtan, ersätta era barn.
Den senaste förolämpningen mot mänsklig värdighet-
-i deras försök att utplåna Guds barn.
Det här är nästa generations barn som ska åstadkomma det.
Låt er inte luras av den tekniska skickligheten.
Tveklöst ligger hantverksskicklighet bakom simulatorn-
-men vid första slaget-
-kan ni se lögnen falla samman inför era ögon!
Bränn mig inte!
Jag är inte Pinocchio! Döda mig inte! Jag är David!
Mekor ber inte för sina liv! Han ser ju ut som en pojke!
Byggd som en pojke för att avväpna oss!
Nu försöker de imitera våra känslor också!
Vad han än lurar i er så kom ihåg att vi bara förstör konstgjordhet!
Den av eder som är utan simulator. . .
. . .han kaste första stenen.
Han är ju bara en pojke!
Ta bort honom, innan de river stället!
TlLL MlNNE AV DAVlD
-Vi har hittat honom. -Var?
På en köttmarknad utanför Haddonfield.
-Lever han? -Ja, han är oskadd.
Jag ser månen.
-Är den riktig? -Jag vet inte.
Kommer den?
Det kan jag inte avgöra.
Vi går inte ditåt.
-Vart ska vi? -Hitåt.
Har du råkat illa ut? Har du rymt?
-Mamma sa åt mig att rymma. -Varför det?
-För att Henry inte tyckte om mig. -Hur så?
-Martin kom hem. -Vem är det?
Mammas och Henrys riktiga son.
När jag har hittat den blå fen får jag komma hem.
Mamma skulle älska en riktig pojke, den blå fen ska göra mig till en.
Är blå fen meka, orga, man eller kvinna?
Kvinna?
Kvinnor kan jag!
lbland frågar de speciellt efter mig.
Jag vet allt om kvinnor. Allt man nu kan veta.
lngen är den andra lik, och när de har träffat mig är ingen. . .
. . .någonsin densamma. Och jag vet var de finns.
-Var då? -l Rouge City.
På andra sidan floden, för långt för att orka gå. Vi måste ha hjälp.
Och det är inte helt ofarligt.
Vi måste färdas. . .
. . .mot månen.
Finns det många kvinnor i Rouge City?
Lika många som stjärnorna om natten.
-Och hur hittar vi en av dem? -Vi frågar dr Know.
Han vet allt.
-Vad heter hon? -Hon heter bara blå fen.
Blå fen. . . l orgavärlden är blått vemodets färg-
-men tjänsterna jag tillhandahåller gör alla kinder rosiga.
Jag ska ändra färgen på din fe. Hon kommer att skrika i månskenet. . .
Du blir en riktig pojke, hon en riktig kvinna-
-och allt blir frid och fröjd, för du höll min hand och räddade mig-
-så kunderna återigen kan fråga speciellt efter mig: Gigolo Joe!
-Varför gör du så? -Det är bara så jag gör.
Följ mig. Alla vägar leder till Rouge! Det är så sant som det är sagt.
Det finns jämnåriga flickor som jag. Vi är den ensamma människans njutning.
Vi blir varken gravida eller träffar era föräldrar.
Vi jobbar under er, ovanpå er och för er.
Vi är bättre på det vi gör än någon människa.
Om ni skjutsar oss till Rouge City. . .
. . .kan allt detta. . .
. . .och mycket, mycket mer. . .
. . .bli ert.
Hoppa in.
Där borta - på Here Kitty Kitty - hade jag min utprovningsperiod.
Där är Tails - himla fisförnämt. Dit blir aldrig jag bjuden.
Glädjeflickor och -pojkar. Avancerade robotar som inte vet hur man lever.
Kan ingen engelska, svensktillverkade. Lika dötrista som en kista.
Där ligger Mildred. Henne måste du se.
Är du hon?
Vår Fru med det obefläckade hjärtat.
Våra skapare söker sin egen skapare. De går in, knäpper händerna, sjunger-
-och när de kommer ut är det mig de ser.
Jag har fått många kunder här.
Men var är blå fen?
Det ska dr Know tala om för oss.
Dit går alla som vill veta något.
Får jag presentera doktorn.
Kunskapstörstande, välkomna till dr Know-
-där snabba läckra fakta serveras dygnet om på 40 000 olika platser.
Fråga dr Know - jag vet allt.
Berätta var den blå fen finns.
Fråga och betala sen. Två för fem och gratis en.
Två frågor kostar fem newbucks, den tredje frågan bjuder han på.
l våra dagar kostar ingenting mer än information.
-Det är allt jag har. -Det blir. . .sju frågor till dr Know.
Det borde räcka.
Han är listig och försöker säkert luras, men försöka måste vi.
Vi erbjuder fack- och skönlitteratur.
Allt från nybörjare till akademiker och sagor till religion.
När, var, hur - eller kalla fakta.
-Kalla fakta? -Tack för fråga nr 1 . Kalla fakta är. . .
Det var inte det jag ville fråga.
Tonfallet avslöjar att det är en fråga.
-Kalla fakta. -Sex frågor kvar.
Var finns blå fen?
l trädgården. Vascostylis, blå fe.
Blommar två gånger varje år med klarblå blommor.
En hybrid mellan Ascola meda Arnold.
-Fem frågor kvar. -Vem är blå fen?
Är du ledsen, ensam, vill du ha sällskap?
Blå fens eskortservice kan hjälpa dig! Fyra frågor kvar.
Försök med sagor.
Ny kategori.
-Sagofeer. -Nej, sagor.
Nej, sagor.
-Vad är blå fen? -''Pinocchio'' av Carlo Collodi.
''Då hördes rasslandet av vingslag och en stor falk landade i fönstret. ''
-''Vad befaller du, vackra fe?'' -Det är hon. . . !
''Barnet med det blå håret var den godhjärtade fen''-
-''som hade bott i skogen i över tusen. . . ''
-Det var hon! -En bild av henne, men vi närmar oss.
Om en saga är sann skulle det väl vara fakta - kalla fakta?
Nu vet jag. . .
Ny kategori.
Kombinera. . .
. . .fakta med. . .
. . .sagor.
Fråga honom igen nu.
Hur kan den blå fen. . .
. . .göra. . .
. . .en robot. . .
. . .till en riktig pojke?
Människobarn, kom Till hav med ödemark runtom
Hand i hand med en fe Tårarna i världen är fler än du kan se
Ditt sökande blir farofyllt men belöningen ovärderlig.
I sin bok ''Hur kan en robot bli mänsklig?''-
-skriver professor Allen Hobby om hur mekor kan förvandlas till orgor.
-Hur hittar jag henne? -Att finna henne är fullt möjligt.
Vår blå fe finns på en plats och endast där.
Vid världens ände där lejonen gråter. Det är där som drömmar föds.
Mången meka har åkt till världens ände och aldrig kommit tillbaka.
Världens ände heter Manhattan.
Och dit måste vi åka.
Vänta!
Tänk om den blå fen inte alls finns.
Det kan vara trolldom. Det övernaturliga förenar universum.
Bara orgor tror på det som inte syns, det är det som skiljer oss åt.
Tänk om det är en elektronisk parasit som hemsöker artificiell intelligens.
De hatar oss - människorna, de drar sig inte för nåt.
Mamma hatar inte mig! Jag är speciell och unik!
Det har aldrig funnits nån som jag, nånsin.
Hon älskar Martin för han är riktig, när jag blir det ska hon natta mig-
-och sjunga för mig och lyssna på mig och krama mig-
-och säga att hon älskar mig hundra gånger varje dag!
Hon älskar det du gör för henne. . .
. . .precis som mina kunder älskar det jag gör för dem.
Men hon älskar inte dig, David. Det kan hon inte.
Du är inte kött eller blod, du är ingen hund eller katt eller kanariefågel.
Du har konstruerats och tillverkats precis som vi andra.
Du är ensam för de tröttnat på dig eller bytt ut dig mot en yngre modell-
-eller blev missnöjda med nåt du sa eller hade sönder.
De gjorde oss för smarta, för snabbt och i för stort antal.
Vi får lida för deras misstag för vi är de enda som kommer att bli kvar.
Det är därför de hatar oss och det är därför du måste stanna här. . .hos mig.
Adjö, Joe.
Nu ligger du risigt till.
Var försiktig, det är ingen leksak.
-Destination? -Manhattan.
Förbjudet område för mekor.
Manhattan. . . Den förlorade staden i havet vid världens ände.
''Där lejonen gråter. ''
Vänd om.
Än ska vi inte ge upp.
Vänd om!
Professor Hobby!
Människobarn, kom Till hav med ödemark runtom
Hand i hand med en fe Tårarna i världen är fler än du kan se
Professor Hobby. . .
Är det här man blir riktig?
Det är här man läser.
Är du riktig?
Är jag väl.
Är du jag?
-Jag är David. -Det är du inte alls!
Jo, jag är David.
Det är jag också.
Kan du läsa?
Kan vi inte läsa tillsammans?
Vi kan väl vara vänner.
Du får henne inte.
Jag hör inte.
Hon är min, och jag är den ende.
Det är jag som är David!
Jag är speciell! Jag är unik! Det är jag som är David! Du får henne inte!
Det är du som är David.
Professor Hobby. . .
Ja, David, jag har väntat på dig.
Dr Know sa att du var här. Är blå fen också här?
Monica berättade om din fe för mig. Vad skulle fen göra, trodde du?
-Göra mig till en riktig pojke. -Det är du ju. . . !
Så riktig jag nu lyckats göra nån, så då skulle jag vara din blå fe.
Nej. Dr Know sa att hon fanns i den förlorade staden vid världens ände.
Det sa han för att du skulle komma hem till oss.
Och det var enda gången vi ingrep. Den enda hjälpen vi gav honom. . .
. . .för att ge dig. . .
. . .så du skulle hitta hem.
lnnan du föddes drömde inte robotar och åtrådde inget om inte vi sa vad.
lnser du vilken framgångssaga du blivit?
Du fann en saga, kärlek och längtan fick dig att försöka förverkliga den-
-och det hade ingen lärt dig! Vi tappade faktiskt bort dig.
Vi gav oss inte till känna för att se vad du själv skulle komma fram till.
Den logiska slutsatsen att fen är. . .
. . . en fåfäng önskan om sånt som inte finns. . .
. . .eller människans allra största gåva:
Att vilja förverkliga sina drömmar.
Det har ingen maskin kunnat före dig.
Jag trodde jag var unik.
Min son var unik.
Du är av ett annat slag.
Min hjärna klarar inte det här.
Vill du träffa dina riktiga föräldrar?
De vill hemskt gärna prata med dig.
Vänta här så går jag och hämtar dem.
Vi vill höra allt om dina äventyr.
Vi vill tacka dig. . .
. . .och berätta vad som sker härnäst.
ÄNTLlGEN - EN EGEN KÄRLEK DAVlD
Mamma.
Jag såg det, Joe. . .stället där hon bor.
Hon är där nere. Hon väntar på mig. . . !
När du blir en riktig pojke, hälsa då damerna från mig när du blir större.
-Farväl, Joe. -Farväl, David.
Jag finns.
Jag fanns.
Snälla du, var försiktig.
Det var en gång. . .
-Den blå fen klarade sig. -Vad hände?
-Jag vet inte. -Vi är inburade.
Blå fen. . .
Snälla. . .
Snälla, snälla, gör mig till en riktig levande pojke.
Snälla.
Blå fen.
Snälla. Snälla.
Gör mig riktig.
Blå fen. . . Snälla.
Snälla, gör mig riktig.
Snälla, gör mig till en riktig pojke.
Snälla blå fen.
Gör mig till en riktig pojke. Snälla.
David fortsatte bönfalla den blå fen.
Hon som log sitt ljuva eviga leende med evigt öppen famn.
Till slut slocknade strålkastarna, men David kunde se henne i dagsljuset-
-och fortsatte tala till henne.
Han bönföll henne tills alla havsanemoner hade dött.
Medan havet frös och isen omslöt både amfibiekoptern och den blå fen-
-så att han fortfarande kunde urskilja henne: En blå vålnad i isen.
Ständigt där, ständigt leende, med ständigt öppen famn.
Med tiden slutade han röra sig, men hans ögon förblev öppna-
-och tittade stint framför sig varenda mörk natt.
Och nästa dag...
...och nästa dag...
Så förflöt sedan tvåtusen år.
Maskinen blev fastklämd innan havet frös-
-så robotorna är original. De kände levande människor.
Vi är hemma, Teddy.
Mamma!
Vi är hemma!
Var är du?!
Du har letat efter mig.
Hela livet.
Och vad är det du vill be mig om?
-Jag vill önska något. -Och vad är det?
Snälla, gör mig till en riktig pojke, så mamma älskar mig och jag får stanna.
Jag ska göra allt som går, men jag kan inte göra dig till en riktig pojke.
Var är jag?
Det ser ut som hemma, men det är annorlunda.
Ja, det är annorlunda, men det är ditt hem.
Vi läste dina tankar, allt finns här.
Du kom ihåg varenda detalj åt oss.
Vi vill att du ska vara lycklig.
Du är så viktig för oss, David, du är unik i hela världen.
Kommer mamma snart?
Är hon och handlar med Martin?
David, hon kan inte komma hem. . .
. . .för tvåtusen år har gått och hon lever inte längre.
Käraste David.
När du känner dig ensam kan vi återskapa andra från din tid.
Om ni kan återskapa andra, varför då inte henne?!
Vi måste ha grävt upp deras kroppar ur isen.
Vi behöver ha något från personen, t.ex. en benbit eller nagel.
Minns du att du klippte av en bit av mammas hår?
-Henry ruskade om mig. -Och du tappade hårlocken. . .
Jag vet.
Nu kan ni återskapa henne. Eller hur?
Gör som han vill.
Käraste David, din vilja är min lag.
Tjena, Joe - läget?
Jag har ofta avundats människorna det de kallade själ.
De kunde förklara livets mening på så många sätt: Konst, poesi, matematik.
Människan måste ju vara nyckeln till livets mening-
-men människan hade dött ut, därför inledde vi ett projekt-
-som återskapade de sen länge döda med hjälp av DNA från ben eller hud.
Vi undrade också om det var möjligt att återskapa en människas minne.
Vet du vad vi upptäckte?
Att rum-tiden i sig själv-
-lagrade information om varje händelse som någonsin inträffat.
Men experimentet misslyckades.
De som återupplivades levde bara i en dag.
När de somnade efter sin nya dag dog de igen.
Så fort de förlorade medvetandet rann livet ur dem.
Så när en individs bana i rum-tiden väl hade använts-
-kunde den inte återanvändas.
Om vi återskapar din mamma nu. . .
. . .så blir det bara för en dag, och sen kommer du aldrig att få återse henne.
Kanske. . .
Kanske visar hon sig vara speciell. Hon kanske stannar.
Det här är svårt för dig att förstå. Ditt syfte är att vara så ung.
Den enda dagen kanske blir som dagen i amfibiekoptern.
Den kanske varar för evigt.
Du är det bestående minnet av människosläktet.
Det varaktigaste beviset för dess genialitet.
Vi vill bara att du ska vara lycklig.
Det har du fått uppleva så lite av.
Om ni vill att jag ska bli lycklig. . .
. . .så vet ni vad ni måste göra.
Hör.
Hör du?
Den nya morgonen är här.
Gå till henne.
Hon håller precis på att vakna.
Jag hittade dig.
Jag måste ha slumrat till.
-Hur länge. . .? -Vill du ha lite kaffe? På ditt sätt.
Ja, det vore jättegott.
Så jag vaknar.
Du glömmer aldrig hur det ska vara.
Nej.
Jag glömmer aldrig.
Jag känner mig lite omtumlad. Vilken dag är det?
Det är. . .i dag.
Allteftersom dagen gick tyckte David att det var den lyckligaste i hans liv.
Alla hans mammas bekymmer var som bortblåsta.
Ingen Henry, ingen Martin, ingen sorg...
...bara David.
Han fick inte förklara något, då skulle hon bli rädd och allt bli förstört-
-men det här var Davids stund-
-så därför målade han saker hon ändå inte skulle minnas.
David hade aldrig haft födelsedags- kalas eftersom han inte hade fötts-
-så de gjorde en tårta och tände ljus.
-Önska något. -Det har redan slagit in.
Mörkret började falla.
David släckte ner utan att ens ha blivit ombedd att göra det.
Det borde vara jag som stoppar om dig.
Märkligt.
Fascinerande.
Jag kan knappt hålla ögonen öppna. Jag vet inte vad det är med mig.
Vilken fin dag det varit.
Jag älskar dig, David.
Jag älskar dig verkligen.
Jag har alltid älskat dig.
Det var det ögonblicket han hade väntat på.
Och nu var ögonblicket förbi för Monica sov djupt.
Och inte bara sov.
Om han ruskade om henne skulle hon inte vakna.
Så David somnade han också.
Och för första gången i sitt liv...
...fick han uppleva det ställe...
...där drömmar föds.